Mr Eaton?
Det är kul att vara här. Jag växte upp i New Jersey.
–Vet du vem det där är? –Min kollega. Det är han som kör.
Berätta om ditt problem. Du ville inte tala om det i telefon.
Jag är föremål för utpressning.
Jag har varit gift i elva år och har två små pojkar. Min fru och jag...
Mina föräldrar hade skilda sovrum. Jag såg dem inte ens pussas.
Detsamma hände mig, så jag gick in på Craigslist.
Att träffa en gift kvinna var okej, tänkte jag.
Vilken kropp...! Har du verkligen träffat henne?
Förlåt. Fortsätt.
Vi träffades på ett motell som tar betalt per timme.
Hon hette Sophia, och hon var...är vacker.
–Jag trodde hon gillade mig. Löjligt! –Var inte så hård mot dig själv.
På något sätt filmade hon oss.
Hon ville ha tusen dollar annars skulle min fru få se det.
Jag övertrasserade kreditkortet, men sen ringde hon igen.
Hon vill ha 500 dollar i månaden.
Jag har inte så mycket pengar.
Det stod att dina priser var rimliga. De andra är alldeles för dyra.
Jag tar hundra dollar om dagen, men jag är bra – en av de... Jag är bra.
Det har jag råd med. Du måste ta tillbaka bandet.
Konstigt nog står jag närmare min fru än nånsin.
–Jag vill inte mista henne. –Jag förstår.
Kan du köpa en hamburgare åt mig? Jag är utsvulten. Ingen ost.
Jag ska hämta bandet.
Kan jag få en ostburgare utan ost?
God morgon.
–Vänta under ballerinorna. –Okej. Jag gillar balett.
–George? –Jonathan...! Kom in.
Jag ska hämta korret till Paul Austers roman. Vad är det?
Det är en fest för Gay Talese på National Arts Club.
Han är jättebra, men hur många såna fester kan man egentligen gå på?
Alltid samma trista människor de senaste 35 åren.
Fast vissa dör och vissa kämpar på. Jag tillhör kämpa på–kategorin.
Att kämpa på är hjältemodigt.
De första 25 åren kändes det meningsfullt.
De senaste tio har jag gått på autopilot.
Jag kanske inte ens pratar nu. Det kan vara en inspelning. Auster...
Jag älskar Paul Auster. Det blir en bra recension.
Följ med på festen i kväll. Du kan intervjua folk eller något.
–Jag vill inte gå ensam. –Det går inte i kväll.
–Behöver du inte pengar? –Jo, men...
När blev du så förtegen? Det är bara jag som får ha hemligheter.
Jag har ett annat jobb.
–Du skriver väl inte åt Antrem på GQ? –Nej, aldrig.
–Vill du verkligen veta sanningen? –Ja, bara den inte är trist.
Jag har ett andra jobb som privatdetektiv.
Jag var rädd att du skulle tycka att det var konstigt.
Om du ska ljuga måste du göra det mer trovärdigt.
Jag har lagt ut en annons om att jag är privatdetektiv.
I kväll ska jag träffa en kvinnlig utpressare.
Vilken sort?
Hon ger sig på gifta män. Vi har mejlat och skickat sms.
Jag låtsades vara gift, och i kväll måste jag ta min klients sexband.
–Jag vill följa med. –På mitt uppdrag?
Gay Talese skulle vilja att jag gjorde nåt sånt!
Det är sån här journalistik tidningen behöver.
Vi blir skribenter som bekämpar brott.
"Utpressare avslöjad..." Nej.
"Sexutpressare avslöjad av George Christopher och Jonathan Ames."
Du kan stå först, om du vill. Jag tänker bara högt. Nå?
Det här är George, min chef. Han ska följa med.
Tack för att jag får följa med.
–Jag kör bara. Det är min tjejs bil. –Är det en fin bil?
–En Subaru. Automatisk. –Vad är en Subaru för nåt?
–Hur ser planen ut? –Jag ska träffa henne på ett motell.
Men jag ska utebli. Fast vi är där och följer efter henne hem.
–Sen blir planen dålig. –Nej. Antingen ber jag om bandet...
–...eller så bryter vi oss in. –Hur ska vi bryta oss in?
En spionaffär i Greenwich Village har en dyrk som klarar alla dörrar.
Det här är sinnessjukt och olagligt, eller hur?
–Ja, olagligt och sinnessjukt. –Bra, det gillar jag.
–Det här är alltså Subarun. –Ja, försök att inte grisa ner.
700 dollar?
–Är det dyrt? –Kanske inte. Mörkerseende...
De är mycket populära i Afghanistan klockan tre på morgonen.
–Howard Baker. –George Christopher. Vi tar en.
Tidningen betalar.
Tänk dig att behöva en nattkikare och så inte ha någon nattkikare.
Det ligger något i det. Jag tar en sån här också.
–Vad är det här? –Det där är kameror.
Härligt!
–Har du EZ Lockpicker? –Här borta.
Hallå?
Jag trodde saken var klar. Kan han ändra sig?
Tack för att du ringde.
Vad är det?
Esquire trycker inte serien om mig och de lesbiska kvinnorna.
–Jag skulle få 5 000 dollar. –Vad har hänt?
Cheferna avskydde den. Jag behövde verkligen pengarna...
Jag beklagar. Du får hälften av det jag tjänar i kväll – 50 dollar.
Det räcker till ett halvt lavemang.
–Vad kostar elchockpistolen? –Den får du inte köpa.
Den kräver utbildning, och jag måste stänga om tio minuter.
Frugan slår ihjäl mig om jag är sen. Hon är inte att leka med.
–Pennan fungerar inte. –Det beror på...
...att det är en kamera.
–Jag ska göra alla mina inköp här! –George...vi ska möta en utpressare.
Vem är det här?
Den tillhör min tjejs barn. Den heter Janet.
Hon vill att barnen ska använda riktiga namn.
Hallå? Ja, det här är Ray.
–Hyr ett rum. Ring när du är inne. –Men jag trodde...
–Varför använde du mitt namn? –Det var det första jag kom på.
–Vad händer? –Hon vill att jag ska hyra ett rum.
Hur ska du kunna utebli om du redan är i rummet?
Jag låtsas ångra mig.
Planen håller. Vi följer efter henne när hon åker.
Jösses...!
–Hur är det? –Bra. Hon såg liten ut på bilden.
Jag fäktades på college.
–Vi skulle ha köpt elchockpistolen. –Nej, den behöver jag inte.
Han ska inte straffas för ett enda misstag.
–Varför inte? –Vi är här om nåt går snett.
–Hallå. –Jag är i rum 6.
–Jag kommer strax. –Ingen brådska.
Inte mycket att se.
Det är faktiskt ganska väl upplyst.
–Gör det nåt om jag röker marijuana? –Inte alls. Kan jag få lite?
–Röker du marijuana? –Sedan 60–talet.
Nu kommer hon...!
–Vilken snygging...! –Får jag se.
Kommer!
–Får jag komma in? –Javisst.
–Får jag röka? –Det är förbjudet men de har askfat.
Dubbla budskap.
Ska jag sätta mig på sängen? Okej.
Du är snyggare än jag trodde. Jag gillar män med stora näsor.
Jaså?
–Är den verkligen så stor? –På ett bra sätt.
Du är alltså inte lycklig med din fru?
Min fru? Jag är inte... Just det, min fru Suzanne.
Hon tycker att jag dricker för mycket men det är hennes pappa som är...
Jag har inte varit med nån annan efter Suzanne.
Sen vi fick problem, menar jag. Men det var trevligt att träffas.
Tyst på dig, Ray.
Finns det en tecknad serie om din sperma?
Jag har donerat sperma till två lesbiska kvinnor. De vill ha barn.
Hjälper du dem få barn?
Min tjej vill inte ha fler. Det är min chans, och så hjälper jag dem.
Jag har en dotter.
Hon bor i Seattle. Vi tycker om varandra, men...
Vi känner inte varandra.
Gud...jag har misslyckats totalt med det viktigaste i livet.
Jag ringer och talar om att jag älskar henne.
Jag är inte så hög.
Om jag använder röstförvrängaren märker hon inte att jag är hög.
Nej nej...
Jag ville bara säga att jag älskar dig.
Det är pappa. Jag är en robot.
Du skrämmer livet ur henne.
Ska jag skicka ett sms?
Gud!!
–Kom du? –Nej, inte än. Du lär märka det.
Stick in ett finger. Det är allt som behövs.
Det här är min armada med superspermier.
Du är väldigt begåvad.
Kan du trycka dem?
Det är nog för spermainriktat för våra läsare, men jag älskar din stil.
Vänta nu...
–Hur länge har Jonathan varit inne? –Vet inte. Jag går på marijuanatid.
Jag med. Jag brukar ställa in mitt dykarur när jag är hög.
Han kan ha varit inne i två timmar.
–Är du nöjd med din klocka? –Visst. Navy Seals...
Jag har den alltid i badkaret.
En sån borde jag ha. Min funkar inte i badkaret.
Tack. Det var fantastiskt.
–Kom hit. –Bebisar som inte får beröring dör.
Jag tror detsamma gäller vuxna.
–Vattentrycket är riktigt bra här. –Du heter inte Ray.
Jonathan Ames, 181 Hamilton Street, Brooklyn, New York.
Du ska ge mig 500 dollar nu och 500 i veckan i tio veckor.
Annars får din fru bandet.
Du...
Det var trevligt, men jag har trumf på hand. Jag är inte gift.
–Vem är Suzanne? –Mitt ex.
Du är den första jag legat med på flera månader. Det var skönt.
–Bara så du vet. –Okej.
Men du är författare. Du har allmänhetens ögon på dig.
Jag googlade dig. Du frilansar, du har skrivit en bok–
–och ligger på plats 447 000 på Amazons topplista.
Jag lägger ut filmen på nätet. Du blir förödmjukad.
–Men du fick två orgasmer. –Ge mig mina 500 dollar.
Har du funderat på psykologhjälp? För förhållandets skull?
Min psykolog är underbar. Jag får göra...
–...alla möjliga saker. –Leah tvingade mig gå nyligen.
–Liksom att ta lavemang. –Det vill jag göra!
–Får jag se. –Nej, lugna dig.
Får jag rita av dig sedan? Jag har inte ritat på flera år.
Jag vill vara som ett barn, fri.
–Snälla? –Okej.
–Har han betalat? –Inte än. Vi går till bankomaten.
–Jag är killen med elchockpistolen. –Handlar ni på Christopher Street?
–500 nu och 500 i tio veckor. –Jag tjänar inte så mycket.
Det där gjorde ont! Man måste ha utbildning för de där.
–Ta på dig byxorna! –Måste du göra honom illa?
500 dollar, kom igen.
–Den tillåter bara 200 åt gången. –Gör tre uttag, då.
Det blir tre uttagsavgifter.
Men då måste ni medge att jag faktiskt betalar 509 dollar.
Hallå!
–Jag känner mig som ett barn igen. –Såg ni inte vad som hände?!
Följ efter skåpbilen! Han gav mig en stöt.
–Och nu? –Jag måste ha banden.
–Han har redan gett dig en stöt. –Jag måste ha banden!
Jag vet ingen vars karriär inte fått en skjuts av ett sexband.
–Skriver du på din roman? –Jag vill inte prata om det nu.
Jag måste hämta bandet åt mer Eaton. Han älskar sin fru.
Vill du bli lemlästad för 100 dollar? 50 om vi delar.
Jag är för hög för att tänka men jag har roligt.
Jag tyckte han såg oss. Marijuanan gör mig paranoid.
Hon är ensam. Jag går in.
Vi lägger av. Det är okej att misslyckas.
Jag kan snacka med henne.
Hon fick två orgasmer, hon måste gilla mig.
–Två orgasmer? –Ja, det var fantastiskt.
Och hon tyckte inte om att han gav mig en stöt.
–Kan du prata med honom? –Jag tycker att han ska gå in.
Om killen kommer tillbaka måste ni ringa mig.
Jag litar på er.
Ingen mer marijuana. Håll utkik. Hon ska få stå sitt kast.
Lycka till.
–Vad gör du här? –Jag vill ha banden – alla banden.
Jag vill ha mitt band och mr Eatons, mina pengar och... Det var väl allt.
–Känner du mr Eaton? –Ja. Jag är privatdetektiv.
Plus en författare som säljer dåligt, men jag kan ringa polisen.
Nej, inte polisen!
–Brorsan tvingade mig. –Det struntar polisen i.
Du får minst fem år för utpressning...
...men ring mig när du blir fri.
–Min bror hade spelskulder! –Och det här var lösningen?
Om han tvingade dig göra det här...
...är han nog inte värd att rädda.
Ge mig banden och lova att sluta så ringer jag inte polisen.
–Lovar du? –Ja. Ge mig banden och pengarna nu.
Vi har bara gjort det två gånger. Med dig och mr Eaton.
–Han är trevlig. –Men du tycker bättre om mig, va?
Jag vill inte jämföra.
–Jäklar... –Du måste ringa Jonathan. Ring!
–Ingen täckning. –Jädra New Jersey...!
Gå inte in...
Han gick in! Vi måste gå in.
Vad ska jag ha som vapen?
Janet?
Går hon att dra ut?
Spring!
Hoppa in i bilen, George!
Kör!
–Kör! Gasen i botten! –Jag har gasen i botten!
Jäklar!
Du med! Vi lyckades!
–Det här är inte bra. –Jag sköter snacket.
–Problem? –Absolut.
–Min bästa natt på åratal...! –Klockan är halv sex, George.
–Kom igen, visa lite laganda. –De har hittat Rays pipa.
–Det är inte olagligt att ha en pipa. –Rester, plus att jag kört påverkad.
Oroa er inte. Tidningen har haft en försvarsadvokat anställd i åratal.
Jag ska trolla bort det här. Ibland måste man bejaka sin ställning.
Leah slår ihjäl mig när hon ser flygeln. Och Janet är borta.
Ja...jag ber om ursäkt.
–Men vi hittar ett plåtslageri. –Jag har inte råd med det.
Jag har en lösning på det också.
Jag vill betala dig och Jonathan för en serie till tidningen–
–om det här uppdraget. Min idé var för storslagen.
Men serier är inne nu.
–Det kan bli kul. –Skit i det, jag behöver pengarna.
–Tack, George. –Tack för en rolig natt!
–Vilken bra marijuana! –Säg inte så där...
Översättning: Fredrik Krappman www.broadcasttext.com